Ние правим знаци всеки път, когато има някакъв застой.
Превод:
KiMiTo Golden^Fool
Редакция:
KiMiTo
Докато продължаваме това безкрайно пътешествие.
Стайлинг/тайпсет:
KiMiTo
Всеки път се втурваме към него, но то ни избягва на далечно разстояние.
Поздрави за всички наши фенове!
Уебсайт:
balito
Но сега, няма от какво да се страхуваме.
Силните връзки, които обвързват нашите сърца
никога няма да се заличат.
След търсене, продължило цял живот, ние най-накрая пристигнахме
тук, където са линиите на периода.
Нека заменим цялата ни скръб и ярост със сила.
Съдба, която e в рамките на нашия досег.
IceFanSubs
представят
Епизод 44
Пълно задушаване
Доста време мина, Ал.
Да.
Ами... Разбрах от Пинако за случилото се с тялото ти.
Ето го!
Хо-сан, мислите ли, че може да ни помогнете?
Да, сигурно. Ще поговорим по-късно. - Д-Добре.
Радиото, което ми поправихте тогава, сега работи страхотно.
Като напълно нов е.
Съжалявам. Всичко това се случи, защото ние се забъркахме с Корнело.
А, не се тревожете за това.
Градчето ни стана по-добро, защото вие двамата разобличихте престъпленията му.
Тук имаше бунт, но погледни каква е обстановката сега.
Тези звуци не са ли красиви? Звуците на възстановяването на града.
Оставихме случилото се в миналото.
И аз ще помогна. Моля те да се грижиш за Уинри, Розе.
Мисля, че и ние ще помогнем, с каквото можем. - Да вървим, Йоки.
Ами храната?
Храната ще бъде по-вкусна, ако я ядеш след работа! - Да вървим!
Ей, пусни ме! Искам да ям!
Какво? Синът ти ли? - Тогава мисля, че бяхме доста нетактични.
Сигурно отдавна не сте се виждали. Правилно ли е това?
Ами, напуснах дома си преди много години.
Не мисля, че ще има бащино доверие в мен. А и не съм сигурен какво искам да му кажа.
Тате!
Ами...
И аз ще помогна!
Дайте да ви помогна с това.
Ето.
Как е банята, Уинри-сан?
Супер!
Дори не си спомням кога за последно се потопих във вана...
Ще оставя дрехите ти ето тук. - Много ти благодаря!
Розе е толкова сладка!
Впрочем, мисля, че си удивителна. Толкова си млада,
а вече си се утвърдила в бизнеса с аутомейли.
Ти ли направи крака на Ед? - Да.
Стари приятели сме, и това е най-малкото, което мога да направя за него. - Чудесно!
Значи ти си тази, която даде крак на Ед, за да може да се изправи.
А той ми даде сила, за да се изправя. Иначе казано,
значи и ти косвено си ми помогнала.
Бяха ми казали, че бившото ми гадже може да бъде съживен.
Като чух това, повярвах на чудесата им, и се отдадох на Лето.
Малко след това Ед и Ал дойдоха тук и разобличиха измамите на свещеника.
Това, в което вярвах изведнъж изчезна, и се почувствах напълно безполезна.
И тогава Ед ми се скара. Каза ми да се съвзема и да продължа напред.
Съжалявам, винаги е такъв! Защо не може да бъде по-мил с тези неща?
Беше мил. Просто изрази милостта си по друг начин.
Разбираш, нали?
Благодарение на него, ние дойдохме на себе си, в това число влизам и аз.
Всички се опитваме да се изправим на крака, без да разчитаме на чудеса.
И всичко благодарение на Ед и Ал.
Ед...
Проследих онези войници, но ето, че се озовах на някакво шантаво място.
Грийд-сан...
Какво е и какво не е етично зависи от това кого питаш.
Не това е причината.
А за да не може никой да си създаде силна армия сам, генерал-майоре.
Значи не са истински хора, така ли?
Да.
Ще създадем войници, поставяйки души в тези хуманоиди.
Те ще бъдат върховните войници, които ще изпълняват всяка една наша заповед.
С други думи - безсмъртната армия.
Имате ли нещо против да ви попитам нещо? - Какво?
От къде ще вземете души, които да им поставите?
От хората на страните, които унищожихме и предстои да унищожим.
Бойното поле ще се превърне в лов на земя, от където ще можем да вземем хиляди души.
Централата е страшна! Това е просто жестоко!
Няма начин Грийд-сан да е тук!
Подземен тунел? - Да.
Искам да проверя, дали и тук има такъв.
Ако има... Не, със сигурност има! Значи...
Почакай. Нека поговорим някъде насаме.
Значи дойде в Лиор, за да предотвратиш активирането
на Националния преобразуващ кръг? - Да. И така изненадващо те открих тук!
Голям късметлия съм.
Под Централата срещнахме мъж, който прилича точно на теб.
Наистина се усъмних, дали между вас има някаква връзка. И мисля, че го познаваш.
Мислиш ли, че това е правилно, Алфонс?
Ами ако съм на тяхна страна?
Не си ли помислял за възможността всичко, което ми казваш да влиза в ушите на враг?
Много се радвам, че ми имаш доверие.
Благодаря ти.
Значи гледа на отрепка като мен, като на истински баща...
Сега... Мисля, че е мой ред да се доверя на синовете си и да им кажа всичко, което знам.
Това е дълга история.
Искам и Едуард да я чуе.
Въпросът е там, че брат ми е изчезнал...
Какво ще желае следващия клиент?
Искам да изтегля пари от сметката на Държавния алхимик Едуард Елрик.
Вие ли сте това? - Не, но идвам от негово име.
Имам пълномощието и подписа му.
Благодаря ви.
От северния клон на банка Банкс,
се изтеглиха пари от сметката на Държавния алхимик Едуард Елрик.
Мъжът твърдеше, че идва от негово име. Да, беше доста едър мъж...
Ето ти парите.
Да, това е достатъчно.
Господи, какъв обир.
Какви ги говориш? Заедно с тези пари, общата сметка е платена, не ви лъжем...
Е, оценяваме това, че не се бъркате в работата ни.
Дариус!
Тук са за нас.
Да?
А, войници.
Някой ранен ли е? - Търсим едни хора.
Само един пациент ли има? Няма ли някой отзад?
Има един отзад...
Само ти ли си тук? - Да, мога ли да ви помогна?
Ти ли си този, който отиде в банката?
Не мърдай!
Стой! От тази клиника ли си?
Горе ръцете! Вдигни ги бавно!
Напоследък да си виждал някой често да влиза и излиза от клиниката?
Характеристиките му са... - Какво има?! Горе ръцете!
Червено яке, руса плитка коса и е дребен.
Какво беше това?!
Харис!
Съвземи се! Кой ти причини това?!
Ей, Хари-
Коен, Харис!
Какво става?! Кажете нещо!
Не е нужно да се безпокоиш за нас.
Не се насилвай. Все още не си се възстановил напълно.
Не се дръж така с мен!
Задуших се вече от не правене на нищо, така че да вървим!
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Благодаря за всичко, докторе.
Няма нужда да ми благодарите. Тръгвайте, по-бързо!
Опитайте се да не ни безпокоите отново.
Значи търсят русо момче с плитка коса и червено яке...
Май за известно време ще остана в този си вид. - Стойте!
Свалете оръжията си!
Още войници? - Горе ръцете! Веднага!
Ей, ти, махни се от тези двамата! Опасно е!
Вие сте тези, които ще свалят оръжията си! - Или искате да пръсна главата
на това хлапе?!
В колата ще сме в безопасност. - Да.
Следват ни, Донки Конг! - Не ме наричай така!
Настигат ни! - Те са от северната армия!
Не мога да им избягам в снега.
Това беше накосъм. - Какво е положението отзад?
Лошо! Настигат ни! - По дяволите... !
Завий на дясно! По онази улица! - Какво?!
Не задавай въпроси! - По дяволите!
Не те разбирам!
Като минеш ъгъла, обърни!
Не им позволявай да се измъкнат!
Какво?
К-Къде отидоха? - Мисля, че са завили оттук!
Добре се получи.
Ей... преобразувай го на нещо по-нормално.
Защо?! Така изглежда злобно!
Просто го направи! Моля те, направи го!
Какво?!
Дизайнът ми ли не ти харесва?! - Твърде много!
Пак няма къде да отидем. - Да.
Загубих много ценно време, защото не внимавах с Кимбли.
Чудя се, дали Ал е успял да се срещне с Уинри и другите...
Ей, Метален! Слушаш ли?
Какво ще правим сега? - Ами...
Искам някаква информация, каквато и да е тя.
Трябва да се срещнем с Ал и другите. - И къде са те?
Къде да отидем, за да ги срещнем?
Къде би отишъл Ал...
Мисли... Мисли... !
Слушаш ли?
Ами... значи...
Бил си роб, а сега си философски камък?
Да, точно.
Доста шантава история, нали...
Е, не те виня.
Сигурно трябва да си луд, за да повярваш на такава история.
Е... значи тогава съм луд.
Бързо приемаш нещата. - Истината е, че съм много разтревожен.
Но... е по-лесно да повярвам, след като тялото ми е такова.
Ей... Какво е чувството да си безсмъртен? - "Какво е чувството" ли?
В много случаи е полезно.
Но е тъжно да гледам как скъпите ми хора си отиват преди мен.
Мама?
Тате, ти си философски камък, това означава, че тялото ти не е съвсем нормално, нали?
Значи брат ми и аз...
Питаш ме дали сте нормални хора? - Да.
Не се тревожи.
Душата ми е слята с Философския камък,
но в действителност съм само аз, човешко същество.
Но онзи в Централата...
Той носи само обвивка, която прилича на мен.
Обвивка? - Да.
Ако успееш да счупиш обвивката, ще можеш да го победиш.
"Победиш"... ? О, да.
Не се ли опитват да повторят трагедията в Ксеркс, използвайки тази страна?
Ако не ги спрем, ще стане голяма катастрофа.
Охо, не е зле. Разкрили сте толкова много.
Този трябва да е обратният преобразуващ кръг.
Ще стане по-бързо, ако унищожим подземния тунел.
Затова... - Дори не си го помисляй.
Силен хомункулус на име Прайд обикаля тунела.
Но ако не побързаме, преобразуващият кръг ще...
Може вече да е завършен или е бил отдавна.
Значи повече от всякога имаме причина да... - "Денят" още не е настъпил.
"Денят"?
Алфонс.
Не се концентрирай в това, което е на краката ти. Погледни над теб.
Ако го направиш, ще можеш да видиш нови неща.
Над мен... Небето?
Слънчевият Бог Лето? - Той чака "Денят".
Какво... Какво съм направил?!
Добре! Жизнените хора като теб ме карат да се усмихвам.
Нямаш си на идея колко е скучно да пазиш това място. Истинско удоволствие
е да ме посещава някой като теб.
Върховният щит! Този тон и начина, по който се смееш... !
Дявол да те вземе, че имитираш Грийд-сан!
Точно така, аз съм Грийд. Изненадан съм, че знаеш това.
Алчността... ? - Да.
Целият свят ми принадлежи.
Искам пари, жени, статут, слава...
"И всичко останало на света!"
Невъзможно... Но как така...
Кой си ти?
Грийд-сан, наистина ли си ти?!
Какво ти се е случило?! - Питам те кой си!
Това съм аз!
Бидо от Дъбли!
Забравил си приятеля си?!
Дъбли!
А, сега всичко си идва на мястото.
Спомни ли си сега?! - Съжалявам.
Сигурно говориш за предишния Грийд. - Защо...
Не те познавам.
Г-Грийд-сан...
Бяхме... приятели...
Работата ми е да премахвам нарушителите.
Съжалявам, човече.
Какво?
Сигурно се шегуваш...
Паднал си много ниско, Грийд.
Защо уби собствения си приятел, по дяволите?!
Той не беше... мой приятел... !
Тогава какви са тези спомени?! Нима твърдиш, че този Бидо лъжеше?!
Тези спомени са на предишния Грийд, не са мои!
Тогава защо трепериш от болка?!
Я се съвземи!
Ако загубиш, душата ми ще си върне тялото!
Предишната душа на Грийд има своите чисти спомени.
Забравих миналото си!
Глупости!
Приятелите са свързани с душата!
Не можеш да се отървеш от нещо, което е част от душата ти!
Виж!
Твоята същност плаче!
Ти уби член на семейството, който бе свързан с душата ти!
Грийд!
Трябва да си достатъчно алчен, за да искаш да задържиш всичко! Отвращаваш ме!
Обещанието, което никога не успяхме да направим
отново,
се опитва да сграбчи нашето бъдеще.
Защо не можем да се радваме
от все сърце,
когато получим нещо, което винаги сме преследвали?
Стичащите се сълзи не са от слабост или разкаяние.
Те са фрагменти, породени от агония.
От всички моменти и съдби,
осъзнах, че има едно сигурно нещо.
Дори ако нещата станат трудни и съм на своя предел,
отказвам да се предам.
Моля те, не ме пускай.
Мога да усетя топлината на дясната ти ръка,
където тя плътно се свързва с моята лява.
Ами тази книга?
Четох я, когато бях на твоите години.
Приказка за пътешественик, който пътува по света.
Какво беше това?!
Кой е?
Битката започна.
Никой не може да сдържи яростта му.
Кой от тях ще оцелее?
И каква истина постепенно ще се разкрива след дуела?
Следващият епизод на Металния алхимик:
Епизод 45: Обещаният ден.
Епизод 45
Обещаният ден
Събират се тези, които споделят еднаква цел.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu